Сітка.
Цифровий кордон.
Я намагався уявити, як кластери інформації
рухаються в комп'ютері.
На що вони схожі?
На кораблі? Чи на мотоцикли?
А схеми схожі на шосе?
Мені все снився світ, який я й не думав побачити.
А тоді одного дня…
– Ти туди потрапив. – Так, синку! Я туди потрапив.
ТРОН: СПАДОК
І той світ був невимовно прекрасним,
але ще й дуже небезпечним.
Вкладайся швиденько.
– Там я зустрів хороброго воїна. – Трона.
Трона!
– Він бореться за юзерів. – Ще й як.
Він показав мені таке, чого я навіть уявити не міг.
Дискові битви на спеціальних аренах.
Перегони на світлодромі на променях світла.
Аж подих перехоплювало.
– І ми з ним… – Створили Сітку.
Ми створили нову Сітку для програм і юзерів.
Але я не міг знаходитись в ній весь час,
тому написав програму – копію себе, яка могла мислити.
Як ти і я.
І назвав її Клю.
– Копія локального юзера. – Саме так.
І зрештою ми з Клю і Троном створили систему,
де вся інформація була безкоштовною й відкритою.
Це було прекрасно.
Та одного дня
дещо сталося.
Сталося неймовірне.
Диво.
Що за диво?
Дізнаєшся наступного разу.
Мені пора на роботу.
Я хочу з тобою, тату.
Он як? Колись я тебе візьму.
Обіцяю.
– У Сітку? – На добраніч, Семе.
А хочеш, давай завтра пограємо разом?
Спробуєш побити рекорд свого старого.
Перша гра – за мій рахунок.
А можна в одній команді? Проти комп'ютера?
Ми завжди в одній команді.
Доброго вечора. Сюжет дня.
Голова компанії «ЕНКОМ» і ідол усіх геймерів, Кевін Флін, раптово зник.
Флін був автором «Трону» і «Космічних параноїків»,
двох найпопулярніших відеоігор у світі.
У 1982-у році Флін став власником «ЕНКОМ»,
і його компанія злетіла до вершин техіндустрії.
Але все змінилось у 1985-у з раптовою смертю дружини Фліна,
коли він залишився сам із маленьким сином, Семом.
Останнім часом Флін поводився
дещо одіозно й непередбачувано,
і це турбувало членів ради директорів.
Зникнення Фліна спричинило в компанії хаос і паніку.
Сьогодні рада директорів звинуватила партнера Фліна,
Алана Бредлі, в тому, що він веде «ЕНКОМ» до банкрутства,
і обмежила його повноваження.
Вірний до кінця, Бредлі наполягає, що Флін не зник,
а просто втілив свою мрію
«перетнути цифровий кордон, щоб змінити людське життя».
У Сітці – новий світ.
У ній наше майбутнє.
У ній наша доля.
Навіть найпалкіші фанати Фліна вже визнають жорстоку правду.
Швидше за все, Кевін Флін просто втік.
І хоча прихильники Фліна чекають його повернення,
усе ж найбільше надій покладає на це маленький Сем Флін,
майбутній спадкоємець імперії, який зараз живе в дідуся з бабусею.
Він повернеться. Він же обіцяв.
– Семе, треба щось поїсти. – Відчепись!
Сем?
Доля спадку Фліна й майбутнє компанії «ЕНКОМ»
багато в чому залежать від того,
ким виросте цей осиротілий хлопчик.
Сем! Повернись!
Увага всім мотозагонам.
Увага всім загонам.
Нічого собі двері.
Мої вітання.
Сідайте, будь ласка. Вже пізно, обійдемось без церемоній,
і я надаю слово нашому голові, Ричарду Мекі.
Дякую. Дякую. Дякую, Клер.
Сьогодні я вітаю вас із тим,
що минулий фінансовий рік «ЕНКОМ» став для нас найприбутковішим.
Так.
Опівночі 12-та версія нашої операційної системи
розійдеться по всьому світу.
Усі знають, кому ми повинні за це дякувати.
Керівнику команди програмістів,
людині, чий батько зробив вагомий внесок у розвиток «ЕНКОМ»
і вивів нашу компанію на її сьогоднішній рівень.
Едвард Ділінджер. Вітаю.
Молодці.
Цього року, одночасно з випуском операційки «ЕНКОМ-12»,
ми дебютуватимемо на токійській фондовій біржі.
І акції «ЕНКОМ» тепер цілодобово продаватимуться по всьому світу.
Отак.
– Даруйте. – Так, Алане?
Зважаючи на ціну,
яку ми виставили студентам і школярам,
які покращення ми зробили в системі «Флін»…
Тобто в системі «ЕНКОМ-12»?
Число «12» на обкладинці.
12-та – найзахищеніша операційна система у світі.
А ідея відкритого програмного забезпечення
щезла разом із Кевіном Фліном.
Я знаю, що ти тут.
Тому не рипайся.
Давай, швидше.
Ані руш!
Гаразд.
Якщо більше питань немає,
я представляю вам наш новий блокбастер.
Операційна система «ЕНКОМ-12».
Ще трохи глючить.
Що це таке? Що це?
Одну хвилиночку.
Прибери цього пса, негайно.
Нічого не чіпайте. Стоп. Я сам розберуся.
… голова ради директорів «ЕНКОМ» Ричард Мекі представить нам…
– Ми виходимо в ефір за ЗО секунд. – Він на даху!
– Хто знає, де майстер-файл? – Я знаю.
На торентах.
Це треба зупинити.
Я маю відкривати торги на біржі.
– Зупиніть це негайно. – Потрібен пароль.
Вимкніть, та й усе. Вимикайте комп'ютер! Ну!
Спокійно, Мекі. Спокійно.
Усе під контролем.
Спокійно? Наша найдорожча
і найбезпечніша операційна система є в Інтернеті на шару!
Як я це поясню?
Не знаю. Скажіть, що так було задумано.
Невеликий подарунок від «ЕНКОМ».
Вочевидь, в «ЕНКОМ Текнолоджі» виникли технічні ускладнення.
Може, дамо їм час налагодити зв'язок?
«ЕНКОМ»
Привіт, тату.
Як справи?
– Що, нікуди тікати? – Краще не підходьте.
Тебе не вчили, що красти – це погано?
Неможливо вкрасти те, що є безкоштовним.
– Попався. – З твоїм босом усе узгоджено.
Ще чого.
Твій бос працює на директора,
а директор – на акціонерів.
А знаєш, у кого контрольний пакет акцій?
Не знаю. У якогось пацана.
Ви містер Флін?
Навіщо?
Це ж компанія вашого батька.
– Уже ні. – Що? Гей. Гей, хлопче.
Ні!
Так.
Що це за жарти?
– Он він! Опергруппу вниз! – Схопити його!
Що за…
Агов! Безплатно не везу!
Таксі не на шару!
Плати!
Безплатно не везу!
Зупинися негайно. Стояти!
Гаразд, хлопці. Спіймали.
Гей.
ДЕПАРТАМЕНТ ПОЛІЦІЇ ВІДДІЛ МЕТРО
– Привіт, Карле. – Здоров, як життя?
Тримай, Марве. Заслужив.
Чому ти в моїй квартирі, Алане?
Ти не відповідав на дзвінки.
– Як ти, Семе? – Знаєш, Алане,
у 12 років я цінував твою псевдо-батьківську турботу. Та зараз
я достатньо дорослий.
Я бачу!
А ти хотів допомогти мені з уроками?
Як колись? Покидати м'яча?
А в тебе тут гарний краєвид.
Я чув, ти сьогодні зробив потрійне сальто.
– Невдало приземлився? – Бувало й гірше.
А твоя відповідь раді
була дуже дотепною.
Тобі сподобалось? Це Марв придумав.
Алане, будь ласка, тільки не починай.
Хіба я схожий на президента супер-мега-корпорації?
Ні.
І щиро кажучи, тій корпорації ти не дуже й потрібен.
Не сумніваюся.
Бо так вони можуть і далі робити все, що заманеться.
А найбільше мене бісять ці дурні благодійні заходи,
ці щорічні корпоративні понти.
А ти добре вдаєш байдужість, Семе.
Чого ти прийшов, Алане?
Учора отримав це на пейджер.
Боже, ти й досі носиш пейджер?
Ну ти даєш.
Так, твій батько якось сказав, щоб я з ним спав, так я і роблю.
Повідомлення зі старого офісу твого тата.
– І що? – І що?
Той номер від'єднали 20 років тому.
Семе, за дві ночі до зникнення він приходив до мене додому.
Усе повторював: «Я її зламав».
Маючи на увазі квантову телепортацію, генетичні алгоритми.
Він казав, що от-от усе змінить. Науку, медицину, релігію.
би цього так не лишив, Семе.
І не покинув би тебе.
Алане. Ти єдиний, хто й досі в це вірить.
Він або загинув, або відривається у Коста-Ріці.
А може, все разом.
Слухай, пробач.
Я стомився, від мене тхне тюрягою.
Давай зустрінемося за пару років, годиться? Що скажеш?
На.
Це ключі від того офісу.
Я ще там не був. Першим маєш зайти ти.
Можна подумати, я зайду, а він там сидить за комп'ютером.
Такий: «О, синку. Я й не помітив, що вже так пізно».
Було б добре, правда?
Що?
У ФЛІНА
ТРОН
Ах ти ж негіднику.
СІТКА
хто я флін
Флін.
Логін неправильний
А якщо «чорний хід»?
логін: чорнийхід – У паролі не знайдено базового каталогу!
Над чим ти працював?
«Контроль лазера».
Добре.
Відкрити портал? Так – Ні
Цього не може бути.
Боже, це все насправді.
Стійте.
Ця програма без диска. Вона інакша.
Гей, стривайте.
Заждіть. Я не програма!
Він справді це зробив.
Я в Сітці.
Ви чули ім'я Кевін Флін?
Мовчи, інакше помреш!
Тільки не в ігри, тільки не в ігри,
тільки не в ігри, тільки не в ігри…
Що це з ним?
Тільки не в ігри, тільки не…
Форматувати.
– До гри. – Ні. Благаю!
Форматувати.
Ви, мабуть, чуєте таке постійно, але сталася велика помилка.
До гри.
– Гей.
Ні! Зітріть мене!
Ні! Стійте! Заждіть!
Хтось може пояснити мені,
дівчата. Там є блискавка.
Він інакший.
Підозріло.
Програмо, увага. Ти отримаєш персональний диск.
Усі твої нові знання чи дії будуть записані на цей диск.
Якщо ти загубиш свій диск чи не виконуватимеш команд,
тебе негайно відформатують.
Копіювання завершено. Диск активовано і синхронізовано.
Перехід до гри.
До гри?
Ви куди?
Що я маю робити?
Виживати.
Усім учасникам приготуватися до дискової битви.
Битва! Битва!
Битва!
Платформа 8.
Твоя міні-фігурка стояла в мене на полиці.
Бійці 3 й 11.
Дискова битва.
Такого ти точно не робила.
Прокляття!
То он воно як.
Боєць 11, дезінтегровано.
Я переміг. Тепер випустіть мене звідси!
Боєць З, раунд перший, перемога.
Аномалій у Сітці не виявлено.
Охорона й патрулі працюють
у посиленому режимі. Форматер вже готовий.
Ваш план набуде повної ефективності за 12 циклів.
Якби ви залучили до цього плану мене,
я міг би прислужитись вам ще більше.
Бійці 3 і 7, дискова битва.
Почати.
Так. Я пішов.
Боєць 3, перемога.
Боєць 3, порушення правил.
Боєць 6, дезінтегровано.
Що це за програма?
Боєць З,
порушення правил.
Почати фінальний раунд.
Боєць 3 проти Ринзлера.
Ринзлер!
Ви, мабуть, знущаєтесь.
Ринзлер!
Нічого собі, це хіба за правилами?
Чому в мене таке враження, наче я боксерська груша?
Давай. Ну ж бо.
Вбити!
Юзер.
Ідентифікуйся, програмо.
Я тобі не програма.
Ідентифікуйся.
Мене звати Сем Флін.
До мене його.
Відпустіть.
Психи.
Де я?
Я в Сітці?
Хто ти такий?
Тату.
Сем.
Це ж треба. Як ти виріс.
– Як ти сюди потрапив? – Отримав твоє повідомлення.
То ти прийшов сам?
Атож.
Значить, сам.
Скільки часу спливло, правда?
Ти не змінився.
Я дуже змінився, Семе. Ти не уявляєш, наскільки. Диск.
Подивимось.
є.
Я чекав більшого.
То ти потрапив тут у пастку.
Атож.
– І ти тут керуєш. – Знову так. Два бали з двох.
може, поїхали додому?
Нереально.
Для тебе.
Значить, ось як ти любиш свого сина.
, ти про це.
Я не твій батько, Семе.
Але я дуже радий тебе бачити.
Клю.
Де він?
Що ти з ним зробив?
Те саме, що зроблю з тобою, юзере.
Вітаю, програми.
Сьогодні велике свято, нам усім пощастило.
Бо ваші надії справдились.
Серед нас дійсно знаходиться
юзер!
Юзер.
То що ж робити?
На що цей юзер заслуговує?
Може, нехай прийме виклик Сітки?
І хто ж битиметься з цим одиноким воїном?
Може, той із вас, у кого є потрібний досвід.
Так, ваша правда, програми.
Ваш визволитель!
Ваш промінь світла!
Ваш лідер і творець!
Той, хто багато циклів тому звільнив вас
від тиранії попереднього юзера!
Я давно цього чекав.
Клю!
Хочеш погратися? Згода.
Чудова промова, сер.
Вам сподобалось, як я його принизив?
Глядачі від цього завелися.
Ця битва – не для них.
Що це?
І що з цим робити?
Я натякну.
Не те.
Сітку активовано.
Почати перегони на світлодромі.
У тебе жодного шансу, юзере.
Їхні мотоцикли швидші за наші. Користуйся важелями.
Це я можу.
Уперед.
Давай. Швидше!
Слухай! Нам треба об'єднатись.
Це єдиний шанс виграти.
Ну все. Дістав.
Бу!
Так!
Оце я розумію.
Ще один пасажир. Давай!
Тримайся, друзяко, я зараз.
Давай.
Зараз почнеться. Вперед.
На світлодромі порушник.
Сідай.
На світлодромі порушник.
Сідай, кажу!
Збій у системі. Випустити Ринзлера.
Тобі кінець, друже.
– Хто ти? – Тримайся.
Гальмуй, так нічого не вийде!
Вийшло.
Я Корра.
Вони розвертаються.
Не з власної волі.
Їхні світлоцикли не можуть виїхати за межі Сітки. Тут вони не проїдуть.
– А наш? – Наш їде, як бачиш.
– Куди ти мене везеш? – Май терпіння, Семе Флін.
На всі твої питання я відповім пізніше.
Почекай тут.
Корро.
Мені снився Трон.
Уперше за багато років.
Це знак.
Моя люба ученице, це знак стомленої душі.
– Боюся, щось сталося. – Дещо таки сталося.
У нас гість.
Гостей тут не буває.
Сем…
Давно не бачились.
Ти не уявляєш.
Ти… Ти тут.
Ти тут.
Привіт, тату.
Ти вже виріс.
А ти…
Постарів.
Як ти сюди потрапив?
Приходив Алан.
Бредлі.
Так. Він отримав на пейджер твоє повідомлення.
А я знайшов твій офіс за ігровим автоматом.
Пейджер…
А, пейджер.
Звісно.
Клю випхав його змагатись на світлодромі.
Я його врятувала.
Скоро будемо вечеряти.
Тоді й наговоримось.
Він і не мріяв побачити тебе знову.
Так.
Вінтаж. Багато циклів тому Флін збудував цей світлоцикл для ігор.
Зараз ми рідко на ньому їздимо,
але він і досі найшвидший у Сітці.
Знаєш, що це?
Його стриманість зазвичай бере верх над моєю агресивністю.
Флін поділився ними зі мною.
Я все це прочитала.
Легке чтиво.
Толстой.
Достоєвський.
«І-цзин». «Подорож без мети».
Мабуть, кінцівка була непередбачуваною.
Флін навчає мене мистецтву самовідданості,
це коли повністю усуваєш себе з ситуації.
Але між нами кажучи, найбільше я люблю Жуля Верна.
– Знаєш Жуля Верна? – Звісно.
Який він?
Твій хід, Фліне, ну ж бо.
Ходи!
– Скільки тобі років, Семе? – Має бути 27.
Так, 27.
– Ти вчишся в коледжі? – У техунівері.
Техунівер. Моя альма матер.
Так.
Доки не вигнали.
Працюєш?
– Посада? В «ЕНКОМ»? Ти… – Ні.
Я з'являюсь там раз на рік.
– Є дружина чи дівчина? – Є пес.
Марвін.
– Рятівник. – Що ж, собаки…
Собаки – це круто.
Мабуть, у тебе теж є до мене кілька питань,
Власне, лише одне.
Чому я не повернувся додому.
Коли я ходив ночами на роботу,
мабуть, уже зрозумів що я бував тут.
Я був людиною у цифровому світі.
Було важко.
Але в мене був ти.
Був «ЕНКОМ». Я не міг залишитися тут назавжди.
Мені були потрібні помічники.
Трон і Клю?
Атож.
Алан створив Трона для старої системи.
А я привів його сюди, щоб він захищав цю, нову.
Клю був моїм творінням.
Програма, розроблена для створення ідеального світу.
працювали в тандемі, будували утопію.
Години за цим часом удома були хвилинами.
І коли я вже думав, що ми все зробили,
сталося дещо непередбачуване.
Диво.
Ти не забув.
І30. Ізоморфні алгоритми.
– Життєві форми нового – Їх створив ти?
Ні. Ні.
Вони виникли самі, спалахнули, як полум'я.
З'явилися просто з порожнечі.
Для них підібрались потрібні умови, от вони й виникли.
Століттями ми мріяли про богів, духів, прибульців,
про вищий розум.
Ти це бачиш?
Я знайшов їх тут. Вони були як квіти у пустелі.
Вкрай наївні.
Неймовірно мудрі.
Вони були дивовижними.
Усе, що я сподівався знайти в системі –
контроль, порядок, довершеність,
усе це було просто словами.
Я жив як у дзеркальному залі.
А І30 розбили ці дзеркала.
Уяви можливості їхнього коду, їхньої цифрової ДНК.
Хвороби? Відійшли в минуле.
Наука, філософія,
все, що людина пізнала про цей всесвіт, стало доступним.
Біоцифровий джаз, розумієш?
І30 мали стати моїм дарунком світу.
І що ж сталося?
Клю. Втрутився Клю.
Твій транспорт до порталу чекає.
Я не люблю, коли ти запізнюєшся.
Може, годі хвилюватися, Троне? Усе гаразд.
– Усе під контролем. – Фліне!
Я ще мушу створити ідеальну систему?
Так.
І він став лідером.
Давай.
У тебе повно багів.
За що? За що?
Фліне, тікай!
Трон бився за мене.
Більше я його не бачив.
А ти чому не бився?
Він бився.
Клю живився моїм опором.
Що більше я бився, то сильнішим він ставав.
Це було вражаюче.
А моє диво… Клю вважав І30 неідеальними.
Тому він їх знищив.
Відбір.
– Він повбивав усіх, до одного? – Це був геноцид.
Я спробував повернутися, але не міг добратися до порталу.
Він споживає багато енергії і відкривається ненадовго.
Портал – як сейф, він…
Його можна відчинити лише ззовні.
Він зачинився в мене перед носом, Семе.
Тому я не повернувся додому.
Виходить, цей портал відчинився,
з моїм приходом. І зараз він відкритий.
Ненадовго.
Він відкрився лише на один міліцикл, на вісім земних годин.
То поїхали негайно. Додому. Рвонемо звідси.
– Я витягну тебе звідси. – Не поспішай.
Як це – не поспішай? Портал зачиниться.
Що таке? У чому річ?
Як тільки Флін зайде в Сітку, Клю піде на все, щоб забрати диск.
А на моєму диску – все, Семе.
Це головний ключ. Золота перепустка. Рятівний варіант.
– І не лише для мене. – Як це?
Наші світи ближчі, ніж усі вважають.
Клю розуміє, що коли вже я тут…
Він може вирватись?
– З моїм диском це можливо. – І що тоді?
Тоді все.
Він ненавидить недосконалість.
А де більше недосконалості, ніж у нашому світі?
Я не можу цього допустити. І не допущу.
То що будемо робити? Нічого?
Іноді бездіяльність буває дуже продуктивною.
Клю щось задумав. Ми давно про це знаємо.
Програми постійно зникають.
Там заворушення, навіть революція.
Як сидітимемо тихо, Клю знищать і без нашої допомоги.
Якщо портал зачиняється, сидіти не можна. Треба негайно вирушати.
Скажи, що привело тебе сюди, у Сітку?
Алан отримав на пейджер твоє повідомлення.
нічого йому не посилав.
Це зробив Клю.
Повідомлення надіслав Клю. Тому ти й тут.
Це його робота. Йому була потрібна нова фігура,
щоб змінити ігрову партію!
З твоїм приходом він отримав більше, ніж мріяв.
Саме цього він і хоче. Щоб ми разом вирушили до порталу.
Це його партія. Перемогти можна, лише вийшовши з гри.
й життя в тебе.
Іншого виходу немає.
Ми можемо повернутись додому.
Хіба ти цього не хочеш?
Часом життя не питає, чого ти хочеш.
Чудово, тату. Частіше кажи собі ці слова.
добраніч, Семе.
Хіба можна так боятися власного творіння?
Він породив Клю. То чого ж він його не вб'є?
Міг би, але тоді доведеться робити реінтеграцію.
То й нехай.
Флін цього не переживе. Це вб'є їх обох.
Якщо він не хоче врятувати себе, його врятую я.
Як?
Пройду крізь портал.
Клю потрібен диск Фліна, а не мій.
Я знайду Алана, і ми продумаємо все це з того боку.
Тут править Клю, але в моєму світі я знищу його однією клавішею.
Але для цього мені треба дістатись порталу.
І щось підказує мені,
що ти теж не хочеш стирчати тут довіку.
Краще слухайся свого батька, він у тебе мудрий.
Я слухався.
Я знаю, хто тобі допоможе:
програма на ім'я Зюс, він воював на боці І30.
Кажуть, він може перенести кого й куди завгодно.
Як мені його знайти?
Ось його сектор.
Потрапиш туди живим – і він вийде на тебе сам.
Сем?
Усі програми повинні надавати свої диски вартовим
для перевірки.
Привіт. Сьогодні твій день.
– Програму, яка не надасть диска… – Зупинити його!
… буде заарештовано.
Програма, яка не виконує свої функції, підлягає знищенню.
Сем Флін? Пам'ятаєш мене?
– Так. Ти дала мені пораду. – І ти послухався.
Шкода, що ми познайомились за таких обставин.
Приємної тобі нічки.
Ти когось шукаєш.
Чому ти так вирішила?
Інтуїція.
Сер, вартові в центрі знайшли світлоцикл Фліна.
Ми вистежили, звідки він прибув.
Підготуй легкоцикл, Корро.
Ми вирушаємо в центр.
Дякую, що привела мені сина.
Фліне!
Не їдь. Я послала його до людини, якій можна вірити.
Корро, в мене немає вибору.
Я більше не хочу його втрачати.
Хаос. Це чудові новини.
Спокійно. їм не до тебе.
Його звати Кастор. Якщо хочеш вийти на Зюса, подружися з Кастором.
Де ж твоє почуття гумору, друже?
Програми зникають. Скоро жодного з нас не залишиться.
Зюс може всіх об'єднати, підняти революцію.
– Звісно, Зюс на таке здатний. – Дай із ним поговорити.
Твій ентузіазм б'є через край, дорогий мій Бартіку,
але в Зюса кожна мить на вагу золота.
Подивимось.
Я привела тобі меншого Фліна.
Даруй, але мені треба дещо владнати.
Ти поки що випий, клуб «Кінець програми» пригощає!
Почалось.
Ходімо, подалі від цих примітивних функцій.
Син Фліна.
На світі є мільйони доріг, але він прийшов до мене.
Бармене,
усім випивку!
Дорогі гості, я Кастор.
Я відкрию вам усі розваги
на світі.
До ваших послуг.
Я шукаю Зюса.
Невже? Не ви перший.
Де його можна знайти?
Це, мила моя, розмова не для широкого загалу.
Пройдемо зі мною у мої приватні апартаменти.
Мій авторський дизайн. Це правда.
Я ненадовго відійду, хлопці. Змінюйте схему, підіймайте настрій.
Заводьте цих хлопців і дівчат, будь ласка.
Дякую.
Джем. Мене звати Джем.
Затишно.
– Ти Клю. – Я Клю.
– Ти створиш бездоганну систему. – Я створю бездоганну систему.
Разом із тобою ми змінимо цей світ, друже.
Ходімо.
Зюс був тут
від самого початку створення Сітки.
Тому він повинен розглядати всі варіанти.
З усіх ракурсів.
І коли я з ним зустрінуся?
Зюс – це я.
Після Відбору я мусив відновити себе.
Спрацювала програма самозбереження.
То чим можу допомогти?
Мені треба дістатися порталу.
Він скоро закриється,
і ти про це знаєш.
Тік-так, тік-так.
І це далеченько.
Далеко за кордонами дальніх земель.
Бо твій батько не хотів, щоб програми тікали, правда?
– Ти мені допоможеш? – Звичайно.
Проте я пишаюся тим, що все про всіх знаю,
тому спершу мушу спитати, хто послав тебе до мене.
Її звати Корра.
Вона сказала, що ви з нею давні знайомі.
Це правда.
Ми познайомилися багато циклів тому.
Тоді були інші часи.
Але досить про минуле. Краще займемося твоїм майбутнім.
Тобі треба перевдягтися
і дістати лівий диск. Це зараз непросто.
І, звісно, тобі потрібен транспорт,
щоб перетнути Море Симуляцій.
Подорож буде цікавою.
Був час, коли я вірив у юзерів.
Працюєш на два фронти?
Захищайся!
Гра змінилася, син Фліна!
Бачив твого друга. Такий відпадний!
На коліна! Це син нашого творця!
Так!
Так, так!
Тікай, тікай!
Розбігаємось, друже.
Може, допоможеш?
Твій диск.
Тату, він зник.
Зник.
Пробач. Я знаю, що все зіпсував.
Ми можемо повернутися.
– Я повернуся. – Ні, ми будемо разом.
– Тату, я впораюсь. – Ти вже й так напартачив!
Семе, слухай, ти…
Ти порушуєш мій спокій.
Стан стабільний.
– То що ж нам тепер робити? – Не знаю. Нічого.
Будемо чекати.
Не ворушися.
І чекай.
Ти коли-небудь застрибував у потяг на ходу?
Зробимо по-твоєму. Рвонемо до порталу.
Потрапимо туди раніше за Клю – у нас буде шанс.
Забирай її звідси.
А ось і наш літак.
– Вона виживе? – Я не знаю.
Треба знайти пошкоджений код.
Тут дуже складні програмні алгоритми.
– Хіба їх писав не ти? – Почасти. А решту писала
еволюція.
Вона І30.
Так. Остання з І30.
Увесь цей час
просто захищав
Вона – те саме диво. Справа мого життя.
«Цифровий кордон, який змінить людський світ».
Я завжди думав, що це просто рекламний слоган.
У нашому світі вона могла б змінити все.
Так.
Ти тільки подивись.
Вона ризикнула життям заради мене.
Іноді варто ризикувати.
Дивись.
Я б не повірив, якби не бачив на власні очі.
Давай, їй потрібен час перезавантажити систему.
А ти поки що розкажи, що я пропустив.
Флін зі шмаркачем утекли.
Припускаю, ваша світлосте, що вони загинули в ліфті.
Припускаєш?
Знайти їх.
Льодовики тануть, на Ближньому Сході війна,
телешоу дедалі тупіші.
Не знаю. Багатії наживаються, бідняки злидарюють.
Мобілки, Інтернет-знайомства, вай-фай.
– Що таке вай-фай? – Бездротовий зв'язок.
– Між цифровими приладами? – Так.
Я думав про це у 85-му.
Мама з татом…
– Я так розумію, вони… – Так.
Дідусь помер, коли мені було 12,
а бабуся – п'ять років потому.
Пригадуєш ту ніч, коли ти не повернувся додому?
– Ну… – Ти сказав…
Я сказав, що покажу тобі Сітку.
Треба було бачити її тоді.
Мені кортіло показати її тобі. Дуже кортіло.
Певно, тут було класно, аж доки не втрутився Клю.
Ні, ні, він…
Він – це я. Я сам усе зіпсував.
Гнався за ідеалом.
Тоді як він був у мене перед очима.
Просто перед очима.
Дивися, чого ти добився.
Це ж неймовірно.
Семе,
я б віддав усе це за ще один день із тобою.
Гей.
Пам'ятаєш свій старий «дукаті»?
Жартуєш? Не минає й дня, щоб я не згадував той мотоцикл.
– Я його ремонтую. – Ти розбив мій мотоцикл?
Двадцять років у сараї, без чохла. Мусив довести його до пуття.
І як він бігає?
Коли закінчу, буде як ракета.
Я б так хотів це побачити.
І побачиш.
На.
Вона перезавантажується. Даси їй це.
А твій старий порадиться з небом, послухає звуки.
Коли Флін проник сюди,
усе змінилося.
Я ніколи в житті такого не бачив.
На нього всі
майже молились.
– Невже? – Я так розумію,
наша угода й досі в силі?
Контроль над містом?
Я багато прошу, я знаю.
Проте, як на мене, гра варта свічок.
Ви згодні?
Скільки часу ви шукали цей диск, Клю?
Циклів із 1 000. Ні?
Уявіть, скільки тут усього.
Майстер-ключ до всіх загадок
нашої Сітки, Сітки, Сітки…
Але це ще не все.
Правда ж?
Ходили чутки
про його глобальну ініціативу.
розумію, що наш союз
часом буває
непростим.
Але він завжди необхідний.
Я потрібен вам
зі своїми талантами.
Клю?
Звісно, потрібен.
Пий на здоров'я.
Кінець програми, друже.
Тихо, тихо. Зараз ми в безпеці.
прямуємо на схід, до порталу.
Клю викрав диск.
Щойно вийду з Сітки, я його видалю.
І нащо я послала тебе до Зюса? Це була помилка.
Та нічого. Я теж накоїв справ.
Де він?
Сказав, що хоче поговорити з небом.
І послухати звуки.
Так.
Як ти його знайшла?
Не хвилюйся.
Я все знаю.
Це сталося під час Відбору.
Клю був нещадним.
Чорні Стражі страчували І30 просто на вулиці.
Усі, кого я знала, позникали.
тоді прийшли по мою душу.
І я втекла.
Одна доброзичлива програма вивела мене з міста.
Проте скоро мене оточили.
Я готувалась до смерті.
І вже коли в очах стало темнішати,
я відчула, що на плечі – чиясь рука.
Я розплющила очі,
а наді мною схилився наш Творець.
Твій батько.
мене врятував.
Можна сказати, мені пощастило.
Який чудовий краєвид.
Колись це був знак того, що Флін у Сітці.
Це стало символом чогось більшого,
чогось кращого за цей світ.
Я ще не бачила його так зблизька.
Мабуть, так виглядає схід сонця.
Повір. Схід сонця у сто разів кращий.
А яке воно?
– Сонце? – Так.
Не знаю…
Я ще ніколи його не описував.
Тепле.
Сяюче.
Прекрасне.
Ховайтесь! Хутко!
Цьому тут не місце.
– Що сталося? – Новий курс.
Що це таке?
Клю не вміє писати програми.
Він може їх лише нищити чи перепрограмовувати.
Як саме перепрограмовувати?
Батальйон 6, вирушити в квадрат альфа.
Він збирає армію.
Ходімо.
Усім програмам вищого рівня негайно зайняти бойові позиції.
– Корро!
– Що вона робить? – Усуває себе з ситуації.
Трон.
Він живий.
Наближається крейсер.
– Її треба врятувати. – Ні, Семе, є інший вихід.
Наближається крейсер.
Чудово, сер.
Я ще такого не бачив.
Я вражений, сер, ви бачите світ так,
як ми навіть не здатні зрозуміти.
Що відбувається?
Її перетворять на ворожу програму.
Не зупиняйся, Семе.
А ти дуже рідкісна пташка, чи не так?
Де твій диск?
І де він?
Тобі, мабуть, було дуже самотньо.
Це трагедія – залишитися одній, як перст.
Я бачила, на що здатні юзери, Клю.
І ти їм не рівня.
Я зроблю з тобою дещо особливе.
Відведіть її нагору.
І знайдіть їх.
Перепрошую. Ти прибула у ту мить, коли я хотів виголосити тост.
Вітаю, програми!
Разом із вами ми зробили стільки прекрасного.
Ми створили величезну, складну систему. Ми її розвивали.
Покращували.
Ми знищили все, що в ній було недосконалого.
Не кажучи вже про те,
що позбавились фальшивого бога, який хотів нас поневолити.
Кевін Флін!
Ну й де ти тепер?
Любі мої програми, думаю, всім зрозуміло,
що наш світ перестав бути кліткою.
Бо ми нарешті здобули ключ, що допоможе нам
перейти на новий рівень!
Твій диск.
І на відміну від нашого егоїстичного Творця,
який залишав чудовий світ лише для себе,
я відкрию цей світ
для кожного з нас!
Так!
Для кожного з нас!
Він перенесе це в наш світ.
Він зрозумів, як перетнути кордон.
І що б ми там не побачили,
у цьому світі наша система ростиме!
Там вона розквітне!
Зробіть це.
Доведіть собі. Покажіть, на що ви здатні.
Продемонструйте мені свою вірність!
я ніколи вас не зраджу
Тату, треба забрати твій диск.
Ні, нам треба дістатися порталу. Замкнеш їх тут із зовні.
Навіть якщо я встигну, ти тут загинеш, як і Корра.
– Ми виживемо. Лети. – Без тебе я додому не повернусь.
Семе…
Ми в одній команді.
Пам'ятаєш?
Я боявся, що ти це скажеш.
Підходь на злітний майданчик і знайди нам транспорт.
Транспорт? Що ти задумав?
Я ж юзер. Щось зімпровізую.
Максимальна ефективність.
Ми знищимо всі недоліки в новій системі!
Я бачу, як усе буде, мої програми.
На нас чекає новий світ!
Чекає наша перемога!
Там, за межею –
наша доля.
Програмо, ідентифікуйся.
Я тобі не програма. Мене звати Сем Флін.
– Ідентифікуйся. – Я беру цей транспорт.
Ви не авторизовані.
Прошу, сер.
Обережніше під час посадки в літак.
Слава юзерам.
Майстер-ключ вилучено.
Я прийшов із дівчиною, з програмою. Де вона?
Сем! Рятуйся!
– Що ти тут робиш? – Біжімо на злітний майданчик.
Клю от-от буде тут.
– Ми не встигнемо. – За мною.
Швидше, синку.
Неймовірно.
Швидше!
Встигли.
Бережи його. Він тобі ще знадобиться.
Ти знаєш, що робити, Корро. Тільки обережно.
Літак 5. Неавторизований запуск.
Смерть юзеру!
Прямуй до світла, Корро.
Де ти такого навчився?
У башті «ЕНКОМ». Позавчора.
Башта «ЕНКОМ».
Легкоджети.
Летять за нами.
Семе, до гармати.
Нічого собі штукенція.
Так!
Один є, залишилось п'ять!
Молодець.
Треба їх розділити!
Давай.
Гарно тобі поплавати!
Треба зайти їм із хвоста!
– Мабуть, не варто так робити. – Твоя правда.
Нас наздоганяють!
Так!
Заклинило.
Троне. Що з тобою зробилось?
Ну ж бо.
Фліне, іди до мене!
Ринзлер! Давай!
Кінчай цю гру!
Бочку!
Я воюю за юзерів.
От і все. Скінчилося.
Ми перемогли!
Корро, я маю до тебе прохання.
Ходімо додому, тату.
Прилетіли.
– Саджай літак. – Тримайтеся. Часом трясе.
Дозвольте я сам.
Я знав, що ти тут будеш!
Бачу, з циклами ти не молодшаєш!
Куди мені до тебе.
Я робив усе. Усе, що ти мені наказував.
Я знаю.
– Я виконав наш план! – На власний розсуд.
Ти… Ти обіцяв, що ми змінимо світ разом.
– Ти порушив обіцянку. – Знаю.
Тепер я це розумію.
Я максимально використав потенціал цієї системи.
Я створив бездоганну систему!
Ідеал тим і цінний, що досягти його неможливо.
З іншого боку, він часто знаходиться в нас перед очима.
Ти цього не розумієш, як не розумів я, коли створював тебе.
Пробач, Клю.
Пробач.
Іди.
Клю!
Згадай, нащо ти тут.
Тату!
Ти ж знав, що перемога буде за мною.
І все одно боровся? Заради нього.
Ні.
Ні!
Чому?
Він мій син.
Тікай!
Тату!
Семе! Тобі пора!
Ні!
Семе, він цього хоче.
Я тебе не покину!
Забери її з собою!
Так!
Прощавай, синку.
Ні!
ПЕРЕДАЧУ ЗАВЕРШЕНО
Ал?
Це ти мені написав?
Так.
Зустрінемось о 8. 00 ранку в «ЕНКОМ».
А як бути з радою директорів?
Тепер її очолюєш ти.
Я повернувся в «ЕНКОМ», Алане.
До речі…
був правий.
У чому?
У всьому.
Що далі, Семе?
Схоже, ми мали змінити світ.
Ходімо. Я хочу дещо тобі показати.
ТРОН: СПАДОК
Ukrainian